Превод и субтитри: Vasilioz & Hiromi
Руди...
Табло на починалите? Не може да бъде!
Няма го, така и семейството му.
Слава Богу.
Отървал е кожата дори след такова бедствие.
Какъв здравеняк само.
Щеше ми се нашия Паул да беше запратен в друг свят.
Познавате Паул?
Какво? - Я пак?
Скъпи Рудеус,
Зенис, Лилия и Айша са в неизвестност.
Норн е при мен.
Не знам къде се намираш в момента,
но знам, че ще се справиш и ще си дойдеш,
затова няма нужда да те търся.
Отправил съм се към континента Милис.
Той е родината на Зенис.
Ще оставя писмо и на роднините на Лилия.
Можеш да ги потърсиш в Главния континент.
Ако ги намериш, ми пиши.
Зенис, Лилия и за вас важи това съобщение.
А за онези, които познават семейството ми
или за членовете на групата "Зъбите на черния вълк":
Моля ви, помогнете на семейството ми.
Знам, че някои от вас не ми желаят доброто.
Няма да ви моля за прошка.
Обиждайте ме колкото искате.
Дори да трябва да падна в нозете ви, ще падна.
Богатството ми вече го няма, затова не мога да ви възнаградя, но моля ви,
търсете семейството ми.
Написано до: континент Милис, Свещени Милийски Рицари,
Милишион - Приключенска гилдия.
Име на групата: Група, търсеща село Буена.
Клан: Търсачите на Фиттоа.
Име: Паул Грейрат.
Превод и субтитри: Vasilioz & Hiromi
Задачата ни е да проучим едно тайнствено създание
във Вкаменените гори.
При проучване взимаме 5 късчета желязо,
а при убиването му 5 сребърни къса. Добре задача.
Какво е това тайнствено създание? - Докато не проучим, няма как да знаем.
Дали ще е силно? - Най-вероятно.
Супер! Нямам търпение!
Вероятно няма да е кой знае какво.
За малко ще си отдъхнем от мисли за пари.
Има някой там.
Какво се дръвчиш?
Чупката оттук.
Млъквай! Гледай си работата!
Не виждате ли, че това ви е в повече?
Не, не е!
Смъртоносен край!
Вие пък какво правите тук?
Това беше онзи...
Задачата ни е да проучим тайнственото създание.
И на вас ли?
И вие ли?
Тук сме за едно и също.
Тройна група? Дявол да ви вземе, новаци такива.
И все пак!
Няма да ви оставя да ми вземете наградата изпод носа!
Прибирайте се да сучете мляко!
Какво?
За какви се взехте, че да ви искаме помощта?
Тогава кой превари, той завари.
Няма да ви е лесно на такова място.
Нещастници. Да тръгваме, момчета!
За какво беше всичкото това? - Изглежда задачите ни се препокриват.
Отказваме ли се?
В никакъв случай. Който превари, той завари.
Така значи. Хайде, да тръгваме!
Почакайте.
Притеснявам се за тези деца, нека им помогнем.
Бързо. Ще ги изпреварим!
Ако работим прекалено много с други хора, ще разберат, че си Сюпърт.
Не ми пречи.
Ще си навлечем много проблеми, ако се разбере.
Значи да ги оставим да умрат ли?
Хубаво тогава.
Ще стоим зад тях и само при нужда ще им помогнем.
Я пак?
Мислех, че поне един път ще се бием с някой силен! Писна ми!
Прекалено са небрежни.
Не разбират ли, че чудовища ги обграждат?
Най-вероятно.
Не още! - Защо?
Ситуацията още не е критична!
Бадемова анаконда!
Отивам! - Изчакай още малко!
Трябва така да направим, за да оценят, че сме ги спасили.
Това ще увеличи репутацията ни.
Ще се притечем в последната секунда.
Ако се наранят малко, ще ги излекувам.
Планът ми е
перфектен.
Добре ли сте?
Да.
Спасихте ни. Силни сте.
Защо ме спря?
Можех да го спася.
Мислех, че ако изчакаме, ще ни донесе дивиденти.
Заради това позволи дете да умре ли?
Наистина ли?
Много премислях нещата, затова...
Ей! Не се карайте.
Наша е вината, че другарят умря.
Децата не могат да носят вина. Това е между нас.
Ние не сме деца! Приключенци сме!
Другарят ти е мъртъв.
Знам това!
Наясно сме, че можем да умрем!
Всички приключенци умират!
Благодарен съм, че ме спасихте,
но това е наш проблем. Няма как да знаем колко е трудна задачата.
Моя беше вината.
Кърт ли се казваше?
Съжалявам, че се отнасях като дете с теб. Ти си истински воин.
Довиждане и благодаря, че ни изпратихте до тук.
Довиждане.
Късмет!
Другите се бият вече. - Да, така е.
Червената кобра. Не вярвах, че ще я срещнем тук
Значи това е тайнственото създание?
Така изглежда.
По дяволите!
Това чудовище е силно. Едва ли са имали шанс.
Скоро ще умре, ако не му помогнем!
Какво ще правим?
Можем ли да победим? - Без никакви проблеми.
Този път ще го спасим!
Пак ли?
Ерис!
Сега! - Добре!
Победихме ли го?
Страхотно!
Успяхме! Успяхме! - Успяхме, нали така?
Много ти благодаря, Руйджерд... - Бяхме прекалено бавни.
Здравейте, Смъртоносен край!
Изглежда имате много багаж.
Просто извадихме късмет.
Недейте така, защо бързате?
Теб какво те касае?
Случайно да не отивате при Джалил и Визкуел?
Сменяли си задачите, ти да видиш, умниците те.
Свършени сме. Как стана така?
Ако разкажа на гилдията за това, което сторихте,
ще изгубите лиценза си.
Какво искаш?
Ти пък и ти. Знаеш какво искам.
Мангизи искам. Пари.
Давай ми половината от парите, които изкарвате всеки месец.
Мръсник.
Откакто влязох в този град, правя всичко наопаки, защо?
Трябва ли да му плащаме и да търсим шанс да се измъкнем?
Не, лоша идея.
Дори да успеем, в следващия град
няма да можем да изкараме нищо, ако ни анулират лиценза.
Може да прехвърлим вината на Джалил и Визкуел и да излъжем?
Прекалено е късно за това.
Има ли друг начин?
Само като го мисля и ми става лошо.
Рудеус?
Не се притеснявай. Остави нещата на мен.
Трябва да прибера това момиче... Ерис обратно в тях.
За да сбъдна желанието й, ще залича този град от лицето на земята.
Дори да трябва да предам Руйджерд!
Смърт...
Смъртоносният край!
Какво стана?
Не го убивай, Руйджерд!
Съжалявам, не знаех, че си толкова велик.
Моля те, имам деца.
Ще напуснем този град, така че забрави, че ни познаваш.
Ала като отидем в другия град и разберем, че нямаме лиценз...
Не си мисли, че ще можеш да се скриеш.
Смъртоносният край!
Дръжте го!
Руйджерд!
Защо сте изплашени? Той ви спаси живота, нали така?
Ние просто... Съжаляваме.
Руйджерд! - Руйджерд, къде си?
Покажи се, Руйджерд!
Защо си замълча?
Съжалявам.
Защо се извиняваш?
Аз трябва да ти се извиня.
Бях опиянен да изкараме пари
и да оправя името на племето ти.
И заради наивните ми идеи...
Сигурен съм, че правиш всичко по силите си.
Аз съм виновен.
Не забелязах колко умислен беше.
Но най-после осъзнах.
Усетих твоята решителност в мига, когато беше готов да убиеш.
Отчаяно искаше да защитиш нещо.
Имаш ли нещо, което да закриляш, това те прави воин.
Съжалявам.
Какво означава названието воин за теб?
То е моята гордост.
Воините закрилят жителите и пазят другарите си.
Аз съм воин.
Дори и да не ми изчистиш името, пак ще те закрилям.
Така че не мисли толкова за племето ми.
Фокусирай се над това, което искаш да защитиш.
Гордостта ми...
Непременно. Благодаря ти.
Но въпреки това ще изчистя името на племето ти.
Не се отказваш. Толкова ли ненадежден ли изглеждам?
Вярвам ти. Точно за това искам да ти помогна.
Костелив орех си. - Не е като теб.
Добре тогава.
Да.
Не съм воин, нито нещо подобно.
Честно казано, не разбрах какво наистина имаше предвид под гордост.
Но поради някаква причина...
наистина се зарадвах, че Руйджерд се съгласи.
Какво е станало с косата ти? - Обръснах я.
Вече си научих урока от миналия път. Знам колко ги плаши.
Разбирам. - Отива ти.
Така ли?
Сетих се!
Сигурен съм, че беше някъде тук.
Намерих я!
Чрез тази кърпа ще скрием третото ти око.
Виж. Всички сме в тандем.
Да.
Досега търсих отговорите в живота, борейки се сам.
И за това се провалих.
Ще срещнем още много препятствия.
Но когато се натъкнем на тях, бих искал да ги обсъдим заедно,
за да може да не се стига до битка.
Добре. - Да го направим!
Да започнем с първата стратегия на групата ни!
Целта ни е...
Кралство Асура.
Воините и децата Епизод 11